![]() | |
Descobriment | |
---|---|
Descobridor | Edwin Holmes ![]() |
Data de descobriment | 6 de novembre de 1892 |
Altres designacions | 1892 V1; 1892 III; 1892f; 1899 L1; 1899 II; 1899d; 1906 III; 1906f; 1964 O1; 1964 X; 1964i; 1972 I; 1971b; 1979 IV; 1979f; 1986 V; 1986f; 1993 VII; 1993i |
Elements orbitals | |
Època 27 d'octubre de 2007 data juliana | |
Excentricitat (e) | 0,432564 |
Semieix major (a) | 3,618414 ua |
Periheli (q) | 2,053218 ua |
Afeli (Q) | 5,183610 ua |
Període orbital (P) | 6,882994 anys |
Inclinació (i) | 19,1126° |
Longitud del node ascendent (Ω) | 326,77381045426 ° ![]() |
Argument periheli (ω) | 24,738506005017 ° ![]() |
Anomalia mitjana (M) | 133,78558143669 ° ![]() |
Dates periheli | 4 de maig de 2007 27 de març de 2014 |
Característiques físiques | |
Magnitud absoluta | 9,4 ![]() |
Més informació | |
Identificador JPL | 1000044 ![]() |
17P / Holmes és un cometa periòdic del sistema solar descobert per l'astrònom amateur britànic Edwin Holmes el 6 de novembre de 1892. A finals d'octubre de 2007, el cometa va augmentar la seva brillantor d'una manera significativa, al voltant d'un milió de vegades més, des d'una magnitud 17 fins a una magnitud 2,5 en unes poques hores. El 16 de novembre d'aquest mateix any, la coma del cometa, un núvol de gas i pols que envolta el nucli, va créixer fins a superar el diàmetre del Sol, convertint-se en l'objecte més gran del sistema solar.[1] No obstant el nucli només fa 3,6 quilòmetres.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search